På min tid
var det tradition att brudgummen förväntades
ta av de här med tänderna.
Säg inte det till Henri, mamma.
Han skulle inte kunna behärska sig.
Godmorgon moster Eleanor.
Godmorgon, Cynthia.
Kiki, Georgine, godmorgon.
Jag trodde hon skulle vara klar vid det här laget.
Kan du ta hand om mig nu? - Javisst, moster.
Låt mig ta din jacka.
Nej, jag klarar mig, tack.
Det finns rum punch i kylen. Vill du ha ett glas?
Jag avstår, Georgine.
Du är här för att jag vill det,
så strunta bara i henne.
Tack, kära du.
Kom nu, Ki. Är du klar?
En minut, jag ska sätta moster under torken.
Låt mig göra det, Kiki.
Kom nu, Eleanor. Och glöm inte ditt iste.
Tack...
Georgine.
Det går framåt.
..så ringer jag tillbaka. Hej.
Jag kommer strax, moster. Okej?
Hon har slumrat till.
Här...
Vad tycks? - Jag älskar det.
Tack, Ki.
Du ser underbar ut.
Jag ska bara titta till moster Eleanor.
Nu är det dags att ta på klänningen.
Moster, vakna nu.
Du är färdig.
Herre gud.
Vad har hänt? Hur är det med henne?
Det är blod.
Jag tror...
Jag tror hon är död.
Ja, det är helt klart nånting där.
Kanske några hudutslag.
Madeleine, kan du titta?
Ska jag undersöka dina hudutslag?
Är det ett nej?
Kanske solbränna, sir? - Det tvivlar jag på.
Jag är mycket noga med den gamla skyddande hårsprayen.
Och det är inget eksem.
Det är varmt och kliar,
men om det är nåt jag känner igen, så är det eksem.
Låt mig ta en bild av dig.
Tack, Ruby. Det var vänligt.
Ja, det är här nånstans.
Vänta lite...
Och var det nåt annat du ville,
än att diskutera dina hudutslag med oss?
Inte direkt.
Jag är bara uttråkad och har klåda.
Det har väl inte kommit in några nya fall
som kräver min hjälp?
Tyvärr inte. - Se här.
Ja, det är en riktigt inflammerad skalle.
Det var ambulanssjukvårdarna.
De är utanför Port Royal.
Det är en knivhuggning på Eleanor's Hair & Beauty Parlour.
Vi måste åka dit.
Ja, det verkar som om ditt besök
inte bara var bortkastad tid.
Damerna, jag talade med kaféägaren
och ni kan vänta där.
Kommissarien ska snart prata med er.
Sir, inspektörn. - JP.
Offret är Eleanor Beaumont, 63 år.
Namnet på ägaren, förmodar jag?
Just det, sir.
Salongen var stängd i morse, för hon var här
med sina två systerdöttrar och deras mor
för att göra sig i ordning till ett bröllop.
Hur kunde hon bli knivhuggen då?
Ingen av dem vet.
Visste ingen av dem?
Ms Beaumont satt under hårtorken ensam.
Och när hon var klar,
det var då hon hittades - död.
Men bakdörren var öppen,
så det är möjligt att nån kan ha tagit sig in.
Okej, då tar vi en titt.
Ett ögonblick bara.
Jag mår inte så bra i hårsalonger.
Antihistamin - Jag är allergisk för propylenglykol.
För vad då?
Det är ett ämne som finns i de flesta hårsprayer.
Självklart.
Ser ut som ett smalt sticksår.
Max en centimeter brett.
Rakt in i hjärtat. - Ja.
Sjukvårdarna sa att hon dog snabbt - på mindre än en minut.
Om jag förstår rätt, så var alla i det här rummet
när offret höggs, och ändå har ingen sett nånting.
Ungefär så ja, sir.
Hur kan det vara möjligt?
Varför skrek hon inte, eller gjorde motstånd?
Iste, som hon inte druckit upp.
Och en bibel.
"Bären varandras bördor.
"Galaterbrevet 6:2."
Tydligen en gudfruktig kvinna.
Kan du lägga den i påse?
Ja, då ska vi kika på bakdörren.
Det blir varmt i salongen,
så de låter bakdörren vara öppen för att få lite luftväxling.
Kan ni borsta dörren och korridoren efter avtryck, tack?
Ja, sir.
Tvättmaskinen är på.
Klockan 12.38,
det är det åtta... nej, sju minuter
kvar på en entimmes snabbtvätt.
JP, när fick vi samtalet om knivhuggningen?
Sjukvårdarna noterade samtalet 11.43.
Det betyder att maskinen startades efter att mordet ägt rum.
Närmare bestämt tre minuter efter.
Lite konstigt, va?
Du har just hittat din moster eller syster knivhuggen.
Du ringer ambulansen och sedan, av alla saker,
så bestämmer du dig för att slå på tvättmaskinen?
Det skulle vara det sista jag skulle komma på.
JP, kan du vänta här tills den är klar, och sedan ta hand om allt som finns i den,
och be Ruby att kika efter fingeravtryck?
Nu ska vi tala med våra tre misstänkta.
Och det var då jag tog Eleanor till torken.
Vet du vid vilken tid det var?
Tjugo över elva.
Jag höll ett öga på tiden hela morgonen,
för vi måste vara klara till 12 för att gå till kyrkan.
Och ingen var nära henne efter det?
Nej, ingen av oss.
Vi var i andra änden av salongen.
Kiki höll på med Cynthias hår.
Och vad hände sedan?
Efter 20 minuter ringde klockan och jag gick dit.
Det måste ha varit en inkräktare.
Ja, det är en möjlig förklaring,
förutom att... ingen av er såg eller hörde något?
Nej, men det spelades musik,
och vi pratade.
Men om någon lyckades smyga sig in,
utan att nån av er tre märkte något, så...
varför skrek inte Ms Beaumont?
Ja, för att påkalla uppmärksamhet.
Ja, eller för att skrämma bort dem.
Jo, en fråga till, om det går för sig?
Jag märkte att tvättmaskinen i det bakre rummet var igång.
Jag räknade ut att den startats
fem minuter efter att ni ringt efter ambulans.
så jag undrar bara vem som gjorde det.
Det måste ju vara någon av er tre.
Satte ingen av er på den?
Är det här allt?
Inget annat? - Inget annat, sir.
Vad tror du?
Jag tror att en av dem ljuger.
En av dem la den här handduken i tvättmaskinen.
Det faktum att det gjordes tre minuter efter att mordet skedde
säger mig att det fanns bevis på den här som man ville bli av med.
Men du tror väl inte att en av dem är mördaren?
De var ju tillsammans hela tiden
medan Ms Beaumont satt under hårtorken.
Jag vet.
Men innan det finns bevis för att det fanns en inkräktare
behandlar vi dem som våra huvudmisstänkta.
Och om en av dem är mördaren,
betyder det antingen att mördaren bär mordvapnet på sig,
eller att det finns på brottsplatsen
JP, Ruby, visitera dem och ta deras fingeravtryck.
Madeleine, vi tar en extra titt i salongen.
Förlåt att jag inte kom tidigare. Jag måste gå till kyrkan
och berätta för alla vad som hänt.
Jag fattar inte att moster är död. - Jag vet.
Henri? - Ruby.
Vad gör du...? - Känner ni varandra?
Ja. Ja, vi...
Vi är gamla vänner, från långt tillbaka.
Ja, det är ett tag sen.
Så du är... - Polis, ja.
Så är det.
Älskling, du saknar en manschettknapp. Låt mig...
Den måste ha lossnat i bilen.
Så Henri är den du skulle gifta dig med idag?
Ja, vi är...
Ja.
Ja, gå till caféet så pratar vi mer snart.
Jaha, och hur var den storyn då?
Henri och jag var en grej.
En grej?
Vi träffades i ett år.
Det tog slut, det är allt. Ingen stor grej.
Hände för länge sen.
Det här tillhörde offret.
Nåt intressant?
Mötesdagbok, några tabletter, näsduk.
Några piller.
Benzodiazepin. 20 milligram.
Det är för behandling av ångest och anfall.
Vi borde träffa offrets läkare.
Jag tror att propylenglykolen i luften
förvärrar utslagen i huvudet.
Titta.
Den här saxen skulle kunna göra ett litet hål
som det på vårt offer. - Ja.
Ja, hur man gömmer mordvapnet helt öppet -
först tvättar men det...
och sedan bara lämna det
bland de andra arbetsredskapen.
Ja.
Handduk och sax.
Kan vi få dem skickade till labbet
för att söka blodspår?
Ja, jag snor mig dit nu, innan de stänger.
Tack, JP. - Hej dåw, JP.
Så i morgon måste vi prata med de andra affärsidkarna
och ta reda på om nån sett eller vet nånting.
Jag kan göra det. - Bra.
Vet du vad jag grunnar på? - Vad?
Av alla dagar att mörda nån,
så väljer mördaren dagen
då offrets niece ska gifta sig.
En tid att fira, en tid för glädje.
Så varför just idag?
Hej. - Hej.
Gör det nåt att jag ringer? - Nej.
Är allt okej? - Ja då.
Tänkte att vi kunde prata, efter idag.
Det var så konstigt med allt som hänt,
och sedan att träffa dig.
Det kändes konstigt för mig också.
Och sedan att träffa din fästmö.
Jag tänkte ringa dig och berätta.
Jag gjorde det nästan, men...
vi har ju inte talats vid sedan... ja, du vet.
Det är okej.
Jag förstår.
Det fanns ingen aledning att behöva berätta för mig. Jag...
Jag är glad för din skull.
Verkligen.
Betyder det att det är lugnt då?
Ja, det är lugnt.
Okej då, lugnt.
Jag kan inte fatta att min Ruby Tuesday
är polis nu. Vad hände med dig?
Det är konstapel Ruby Tuesday
och det har gått bra för mig, så skämta inte om det.
Det gör jag inte.
Det var...
det var fint att träffa dig idag, Ruby.
Detsamma.
Jag har saknat dig.
Jag måste gå. Hej då, Henri.
Vad jag kan se, så flagnar inte huden alls.
Och jag är 99% säker på att det inte är en allergi, doktorn.
Jag undviker nogsamt allt som kan irritera.
Ursäkta?
Så klart jag inte har några husdjur.
Hur kan en ödla få det att klia i huvudet på dig?
För han sköter stället när jag inte är där på dagarna.
Okej, och?
Han kan hitta på allt möjligt
springa på kuddarna,
och fjälla av sig, göra sina behov där, vad jag vet.
Du är galen. Det vet du, va?
Kom nu.
Det som krossade det här glaset,
innehöll nån sorts svart vätska,
kaffe eller te, kanske.
Jag tror att nån slängde nån dryck på fotot på väggen.
Enda gången man kastar nåt i väggen
är om man är arg för något
eller grälar med någon.
Se här.
Enligt det här
blev Eleanor Beaumont förmyndare
för Kiki och Cynthia 1999.
Då var de elva och fyra.
Så det var Eleanor som uppfostrade dem...
och inte Georgine?
Undrar just varför.
Att ge upp sina barn och låta systern uppfostra dem.
Det är en stor sak.
Du menar om Georgine var nöjd med arrangemanget?
Bacon och glass?
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Och Rosey rensade hela brickan.
Jag säger bara det,
de där behoven under graviditeten tar sig underliga uttryck.
Ruby?
Hallå.
Allt väl? Du verkar lite distraherad.
Jag? Nej.
Nej, det är bra.
Hejsan.
Lyckades du hitta nåt av vikt om Georgine Perault?
Bara att hon bott på St Lucia de senaste 20 åren,
och är här för bröllopet.
Ta kontakt med kommunen och hör om du kan få tala
med nån som känner till det här.
Inspektörn, jag gör det.
Ruby måste tillbaka till brottsplatsen och knacka dörr.
Jo, obduktionen bekräftar att offret dog
av ett enda hugg i hjärtat.
Och toxokologirapporten visar att
Eleanor Beaumont hade måttliga mängder
av benzodiazepin i kroppen.
Jag talade med läkaren
som skrev ut hennes mediciner mot stress.
För en vecka sedan besökte hon honom för att börja ta dem igen.
Så allt som handlade om att systerna skulle komma tillbaka
kanske höjde ångestnivåerna. - Ja, det är möjligt.
Låt oss se vad vi har än så länge.
Ja, varsågod inspektörn.
Vi ses senare. - Hej då.
Tack, Ruby.
Okej, offret är en Eleanor Beaumont.
Huggen i hjärtat på sin egen hårfriseringssalong.
Hon lämnades under torken och ingen var i närheten av henne.
Och ändå blev hon tillfogad ett dödligt knivhugg.
Hur kunde det ske?
Den första misstänkta, Kiki Perault.
Ja, hon är 31 år och singel.
Slutade skolan vid 16 för att börja arbeta med mostern på salongen.
Och blev chef för tre år sedan,
då Eleanor klev av det dagliga arbetet.
Okej.
Cynthia Perault, Kikis yngre syster. 24 år.
Arbetar också i salongen.
Cynthia skulle gifta sig i
St Xavier's Church i Port Royal igår, men...
ceremonin ställdes tydligen in.
Och så har vi Georgine Perault.
Ja, en sorts avlägsen mor.
Ja, men hon är tillbaka nu. - Ja.
Jag har alla fakta om varför Eleanor
blev förmyndare för systerns barn.
Fortsätt.
Georgine hade drogproblem när hon var yngre.
Myndigheterna blev inblandade
då man ifrågasatte hennes duglighet som förälder.
Det var då Eleanor steg in för att ta hand om Georgines döttrar,
och efter ett par vändor i fängelse
och misslyckad rehab, flyttade Georgine till St Lucia.
Och hon har inte kommit tillbaka förrän nu?
Jag tror inte det.
Så Georgine Perault är tillbaka på Saint Marie
efter att ha varit borta i tjugo år.
Och inom några dagar,
så hittas kvinnan som tog hennes barn ifrån henne, död.
Vi förmodar att det inte var du som beslutade
att låta Eleanor bli deras förmyndare.
Nej, inte direkt.
Men jag var inte emot det.
Jag kämpade inte emot i domstolen.
På den tiden var jag inte i något bra skick.
Jag tappade bort mig själv.
Men du blev ren... till sist?
På 18 år.
Och ändå har du inte kommit tillbaka till Saint Marie förrän nu?
Hur kommer det sig?
För att jag inte trodde att jag var välkommen.
Av Eleanor?
Av mina två döttrar.
Efter att jag fått ordning på mig själv...
bestämde jag mig för att ta kontakt,
så jag skrev till dem.
Hörde ingenting.
Jag skrev igen.
Inte ett enda ord som svar.
Så...
vad gjorde då att Cynthia bjöd in dig till sitt bröllop nu?
Det var precis vad jag undrade.
I förrgår kväll, kom jag på varför.
Kiki och Cynthia svarade aldrig på dina brev
för att de aldrig fick dem, eller hur?
De blev stoppade av Eleanor.
Jag kände mig så sviken -
min egen syster?
Jag gjorde det för att skydda flickorna.
Hur tror du de kände sig att ha en knarkare till mor?
Oavsett vad jag gjort tidigare, så hade hon inte rätt.
Hon hade ingen rätt att göra det.
En sån ilska, Georgine,
försvinner inte utan vidare.
Nej, det gör den inte.
Men om du tror att, efter all denna tid...
när mina döttrar kommit tillbaka in i mitt liv...
jag skulle riskera allt och döda kvinnan som uppfostrat dem,
så har du fel.
Jag skulle hellre dö än att förlora dem igen.
Kom någon annan på det här?
Bara Kiki.
Hon var också arg för det.
Så klart hon var.
Så nu undrar ni om det var jag som dödade min moster?
Ja...
den är ett starkt motiv -
hämnden.
Ja, och att få reda på att Eleanor gömde de där breven
från din mamma under alla år, måste ha svidit.
När vi var barn,
var Cynthia för liten för att förstå vad som pågick.
Hon förstod inte hur mamma ställde till det för sig
gång på gång,
men det gjorde jag.
Fram tills dess hon var fyra, hade inte Cynthia någon mor.
Hon hade mig, och jag gjorde mitt bästa,
men... den sortens ansvar
borde inte läggas på en ung flicka.
Måste ha varit jobbigt för dig.
Jag föraktade Georgine så mycket
för att hon svek oss som hon gjorde.
Även om jag fått breven, skulle jag aldrig ha svarat.
Så vad gäller mig,
så har inte moster Eleanor gjort något fel.
Jag visste inte hur mycket jag skulle berätta. Jag bara...
Berätta bara sanningen. Det är det enda vi kan göra.
Du såg alltså en silverfärgad bil parkerad här?
Ja.
Med en man i, runt 11.30?
Okej, tack.
Du saknar en manschettknapp. Låt mig...
Den måste ha lossnat i bilen.
Tack för att du ringde tillbaka
och jag ska skicka informationen vidare till kommissarien.
Okej, fint, hej.
Polismästarn.
Godmiddag, sir.
En liten fågel kvittrade att Henri Dupre
har att göra med vårt mordfall.
Ja, det stämmer, sir.
Säg mig,
har Ruby berättat något för dig om henne och Henri?
Ja, de träffades, i ett år, men det är allt.
Jag skulle känna mig ansvarslös
om jag inte bad dig att...
hålla ett öga på henne åt mig.
Henri Dupre är en... skojare.
Och kommer alltid att vara det.
För att säga det rent ut,
så skulle jag aldrig lita en sekund på honom.
Ruby, vad gör du här? - Vi måste prata.
JP? - Ja.
Nåt nytt?
Ja, vi har fått offrets telefonuppgifter.
Och det är ett meddelande på telefonsvararen från ett okänt nummer,
21.00 kvällen innan hon mördades.
Kan vi få tag på röstmeddelandet?
Ja, jag har ansökt hos nätoperatören
och de ska ge oss något innan dagens slut.
Och så har labresultaten kommit
för handduken och saxen vi skickade dit.
Ja?
Och tyvärr hittades inga spår av blod på någon av dem.
Så vad fanns på handduken, så den måste tvättas efter mordet?
Bara sånt man kan förvänta sig på en handduk i en hårfriseringssalong.
conditioner, shampoo, hårfärgningsmedel...
Så det finns inga spår efter blod
på något av våra tänkbara mordvapen?
Tyvärr inte.
Men om mördaren är en av våra tre misstänkta,
hur kunde nån då lyckas gömma det som dödade Eleanor Beaumont?
Vi har sökt igenom dem och salongen utan och innan,
så var finns det?
Såvida inte...
Kanske det inte är en av de tre som gjorde det.
Alla har alibi.
Och om det inte är så,
så kan mördaren ha tagit med vapnet och lämnat platsen.
Men om det inte var någon från salongen...
vem är det då?
Du menar väl inte på allvar att det var jag
som högg Eleanor Beaumont?
Henri, ett vittne har sett dig hänga
tvärs över gatan vid hårsalongen
morgonen då mordet skedde.
Så jag frågar igen -
Vad gjorde du där? - Jag...
Jag var där för jag jag tvekade om att gifta mig med Cynthia.
Inte så att jag inte bryr mig om henne. Det gör jag.
Hon har varit snäll mot mig...
men de senaste veckorna innan bröllopet,
har det inte känts rätt.
Så den morgonen körde jag ner till salongen.
Jag tordes inte gå in och se dem alla där,
så jag ringde Cynthia, för att få henne att komma ut och prata,
men jag kom bara till hennes telefonsvarare.
Lämna ett meddelande så ringer jag upp. Hej.
Och vad hände sedan? -Jag behövde lite luft,
så jag gick fram och tillbaka för att klarna skallen.
Det måste varit då jag förlorade min manschettknapp.
Och Ajay, min bestman, ringde.
Sa att han var på väg hit för att träffa mig, och...
jag insåg...
att det var för sent. Jag var tvungen att genomföra det.
Så jag satte mig i bilen och körde hem.
Och när gick du därifrån?
Vet inte. Måste ha varit halv elva.
Säg att du tror mig, Ruby.
Jag tror dig.
Men jag måste berätta det här för kommissarien.
Nej, för om det kommer ut och Cynthia får höra det,
så får hon inte tro att jag tänkte så.
Men, Henri, det kanske ändå är bäst.
Du måste låta henne veta hur du känner.
Nej, jag klarar inte av det,
för hon vill veta varför jag plötsligt känner så annorlunda.
och om hon frågar det, så...
Så?
Så måste säga det. - Säga vad då?
Senaste månaden har jag känt...
har jag känt som om det saknas något.
Och i går morse så...
tror jag att jag kom på vad det var, vem det var.
Du menar väl inte...?
Häromkvällen i telefonen, när jag sa att jag saknade dig,
så var det inte bara nåt jag sa.
Jag menade det.
Jag vet inte, men när jag såg dig i går morse,
var det som om ödet, eller nånting...
hade fört dig tillbaka till mig.
Oj oj.
Henri, jag måste gå.
Vi kommer säkert att klara ut det här fallet.
Ja, ja, det gör vi säkert.
Och hur går det med din... ödle-allergi?
Jag har väl inget annat val än att
ta itu med det lilla gröna monstret.
Ta itu med?
Du menar väl inte...?
Nej, nej. Det skulle jag inte kunna.
Nej, jag menar bara...
ta itu med honom.
Här, Harry...
Kom till farbror Neville.
Hej.
Du har varit borta länge, Rube.
Ja, det var många vittnen att tala med,
men det är nåt jag tror du borde veta, JP
och jag vill verkligen...
Det måste vänta, Ruby.
Det är nåt du måste höra.
Eleanor Beaumonts nätoperatör
skickade hit ett röstmeddelande
som lämnades till hennes telefon,
men det skickades kvällen innan hon mördades.
Det var från Henri Dupre.
Eleanor, det är Henri.
Snälla, vi måste prata om det här.
Ge mig en chans att förklara mig innan du...
Om Cynthia upptäcker det, krossar det hennes hjärta.
Jag kan inte...låta dig göra det mot henne, hör du det?
Han var där morgonen då mordet skedde.
Han var utanför hårsalongen.
Vänta...hur vet du det?
Jag talade med honom om det nu på eftermiddagen, och jag...
jag har ställt till det, JP.
Jag är strax tillbaka.
Okej.
Kom nu, Harry.
Det är bäst för oss båda.
Seså.
Kila iväg nu.
Du vill inte, va?
Jag kan inte göra det här.
Okej.
Följ med då.
Nej.
Harry.
Så...
när du berättade igår att
din grej med Henri inte var nån stor sak...
Det var faktiskt en stor sak.
Var du, typ, kär i honom? - Ja.
Och ja...
jag borde ha förstått -
att han skulle ställa till problem från det jag först såg honom,
men han var cool
och jag var ung och...
jag trodde jag kunde förändra honom,
fattar du?
Men...
ju längre det pågick, desto mer
insåg jag verkligen mådde dåligt av det.
Att han var på det viset.
Som om han bedrog dig? - Ja.
Och jag lämnade honom,
fast jag älskade honom mer än nån kunde tro.
Vad ska jag göra, JP?
Jag kysste en en möjlig mordmisstänkt person,
då jag var i tjänst.
Tänk om det dyker upp i ett förhör
eller i Henris redogörelse.
Det kan äventyra hela fallet.
Ja.
Okej...
I morgon bitti...
ska jag informera kommissarien
om allt som hänt.
Okej.
Men medan jag gör det...
så tror jag du ska berätta för polismästaren.
Farbror Selly?
Han kommer att få spader.
Han måste nog få veta det.
Har du tappat bort Harry? -Jag försökte hitta honom.
Jag betalade till och med taxi- chauffören för att hjälpa till att leta,
men ödlor är svårfångade saker.
Och det är inte ens säkert att det var han som var orsaken, för det kliar ännu.
Du kanske förtjänar det.
Sir, inspektörn. JP, vad är det?
Vi måste prata. Det har dykt upp en del saker.
Om Cynthia upptäcker det, krossar det hennes hjärta.
Jag kan inte...låta dig göra det mot henne, hör du det?
Så, natten innan offret mördades,
lämnade Henri Dupre det här meddelandet
och erkänner senare för Ruby
att han hängde runt salongen vid tiden för mordet?
Vi måste prata med honom. - Ja.
Och Ruby då, hur mår hon efter det som hänt?
Jo, hon mår bra, sir.
Hon är förstås lite nervös för att berätta det för sin farbror.
Jag minns tyvärr inte varför jag lämnade det där meddelandet.
Så du minns inte alls, vad det var du inte ville
att din fästmö skulle få reda på?
Verkligen?
Du träffade en annan kvinna, eller hur?
Vad då? Aldrig. - Aldrig?
För det är väl det du sysslar med, Henri?
Att lura folk.
Det här är en mordutredning, Mr Dupre.
Du måste börja prata. - Okej.
De senaste månaderna har jag träffat någon annan
bakom ryggen på Cynthia.
Dagen innan bröllopet,
kom Eleanor hem till mig för att be en bön med mig.
Hennes idé, inte min.
Förutom att jag glömt att vi bestämt det.
Hon sa att hon hörde ljud en trappa upp.
Hon trodde jag arbetade ute.
Och så kom hon in och såg mig.
Oss.
Jag följde efter henne och frågade vad hon tänkte göra.
Allt hon sa var att hon måste berätta för Cynthia
och säga sanningen.
Det är ett starkt motiv att vilja se Ms Beaumont död.
Jag vet, men...
Men du vidhåller att det inte var du som knivhögg henne.
Jag svär på att det inte var jag.
Men jag tror jag vet vem som gjorde det.
Tidigare den morgonen, så gott som berättade Cynthia
att hon tänkte göra det.
Hon ringde mig. Det måste varit vid elvatiden.
Jag vet att hon ljuger.
Det var därför jag for ner till salongen...
Jag visste inte vad som skulle hända.
Vad sa Cynthia?
Hon sa att hon hört Eleanor tala med Kiki.
Eleanor sa att hon inte kunde tillåta att bröllopet blev av,
att hon skulle ställa sig i kyrkan och berätta för alla vad jag gjort.
Hon kommer att förstöra allt Henri,
jag står inte ut med det.
Hon sa att hon tänkte göra det som krävdes.
Sir. Inspektörn.
Det var Georgine i telefonen.
Hon och Kiki är oroliga för Cynthia.
Hon har försvunnit.
De tror att hon hade druckit.
Hon grät.
Men nånting är galet, och Cynthia säger inte vad.
Så Henri kan ha rätt.
Kanske Cynthia gjorde det. - Och har stuckit.
Meddela alla hamnar.
Hon kanske försöker lämna ön. - Ja, sir.
Jag tyckte det var bäst att komma hit själv
och berätta sanningen om vad som hände i Henris hus.
Jag respekterar din uppriktighet.
Och därför,
vill jag vara ärlig tillbaka.
Du gör livet svårt för mig, Ruby.
Jag är din polismästare och din farbror.
Men ibland kan jag inte vara bådadera.
Det här är ett sånt tillfälle.
Att välja att förhöra Henri Dupre själv,
fast du visste att ni har varit tillsammans tidigare,
visade på ett totalt nonchalerande av polisens regelverk.
Ditt handlande var olämpligt
och kunde ha äventyrat fallet.
Det var inte meningen, jag bara...
Du skulle aldrig varit i rummet med den mannen
för att inte tala om..
Jag har inget annat val än att ta bort dig tills fallet är löst.
Du kan gå till stationen och hämta det du behöver.
Och sedan...
stannar du hemma...
tillsvidare.
Jag förstår.
Även om Cynthia Perault dödade sin moster,
finns det ändå många frågor som måste besvaras.
Nummer ett - hur bar hon sig åt?
Hennes mamma och syster svär på att hon inte var i närheten av offret
under de 20 minuterna då hon måste blivit knivhuggen.
Nummer två - varför stoppade hon handduken i tvättmaskinen
några minuter efter att mordet begåtts?
Just det. Vad var det som så brådskande måste tvättas?
Det fanns inga blodspår nånstans
så vad var det vi inte skulle få hitta.
Och nummer tre, var gömde hon mordvapnet?
Vi har visiterat de misstänkta. - Och sökt igenom salongen.
Vart tog det då vägen?
Hej, Ruby.
Hur gick det hos polismästaren?
Inte bra.
Han har tagit bort mig från fallet.
Oj. Jag är ledsen.
Jag också.
Ruby, du är snart tillbaka här igen.
Du måste sköta om de där utslagen.
Det vet jag väl.
Det blir bara varmare och kliigare och mer utslag.
Jag måste få en tid hos Dr Mundle.
Nån måste titta på det och komma på vad som står på.
På.
Bert Hafley. - Bert vem?
Hafley. Förlåt vad då?
Jag tror jag vet var mordvapnet är gömt.
Vi måste tillbaka till brottsplatsen.
Okej.
Bert Hafley var en gammaldags hälare
från Whalley Range i Manchester.
Whalley vad då? - Range.
På riktigt? - Ja.?
Historien går tillbaka till 80-talet,
Manchester CID fick ett tips
att Bert gömde en del nyligen stulna smycken.
Så de gjorde ett oannonserat besök i hans hus en söndag,
precis när Bert och Mrs Hafley
skulle hugga in på rostbiffen och yorkshirepuddingen.
Finns det nån käpp därnere?
Och vad hittade de, sir?
Ingenting, JP, ingenting.
Men de smarta spanarna lämnade en civilklädd polis, parkerad
utanför Berts hus resten av dagen.
Och den kvällen...
tog han Bert
då han klättrade upp på sitt tak för att hämta de stöldgodset.
Vad är poängen?
Poängen, Madeleine, är att polisen
aldrig tänker på att leta på hustaken.
Ja.
Så den som dödade Eleanor Beaumont
gick sedan ut genom bakdörren
och slängde upp mordvapnet på taket,
så att vi inte skulle hitta det,
vilket betyder att jag hade rätt.
Det måste ha varit nån av de tre kvinnorna
som var här i salongen den morgonen.
Men...
hur?
Hur kunde nån hugga Eleanor
medan hon satt här i torken...
och hela tiden,
alla var härborta
vid speglarna hela tiden?
Det är ju omöjligt, eller hur? - Jag vet.
Det måste vara handduken.
Varför tvättade mördaren handduken?
Om den inte hade med mordet att göra.
Den kanske bara behövde tvättas, sir?
Det var inget blod på den, bara hårgrejer.
Det fanns inga blodspår på handduken,
eller på saxarna vi skickade in.
Kanske.
Kanske. Och om så är fallet
är det så nån av våra misstänkta lyckades döda Mrs Beaumont.
För det gjorde de inte.
Herre gud.
Inte förrän de gjorde det. Benzodiazepin. 20 milligram.
Iste som hon inte druckit upp.
Min diktafon. Jag måsta ha min diktafon.
Här.
Nån slängde en drink på fotot.
Klockan 12.38, det är åtta...
nej, sju minuter kvar på en entimmes snabbtvätt.
Det betyder att tvättmaskinen startades
efter att mordet begåtts.
tre minuter efter, för att vara precis.
Tre minuter.
Tre minuter, under vilka mördaren lade handduken i maskinen,
slängde mordvapnet på taket
och kanske gjorde sig ren.
Varför? Varför döda henne?
Det är nåt galet, men Cynthia säger inte vad.
För det är väl det du sysslar med, Henri?
Du lurar folk.
Så är det.
Eleanor Beaumont blev förmyndare
för Kiki och Cynthia 1999.
Det var därför det skedde.
Jag hämtar de misstänkta.
Saint Marie-polisen.
Godmiddag, pastorn. Vad kan jag hjälpa till med?
Sa du Cynthia Perault?
Jag kommer direkt.
"Bären varandras bördor."
Galaterbrevet 6:2.
Utan att ens ha träffat offret, Eleanor Beaumont,
så antog jag att hon var en gudfruktig kvinna.
Och jag hade rätt.
Hon trodde på hårt arbete
då hon startade den här salongen då hon var ung.
Hon trodde på familjens betydelse,
då hon blev Kikis och Cynthias förmyndare,
då du, Georgine, inte kunde ta hand om dem.
Och hon hade inget till övers för otrohet,
vilket hotade att stoppa bröllopet mellan Cynthia och Henri Dupre
då hon upptäckte att han hade en affär med en annan kvinna.
Kände du till det, Kiki?
Det gjorde hon.
Cynthia såg Eleanor berätta för Kiki
att hon inte kunde låta bröllopet bli av.
Jag ställer mig i kyrkan, om jag måste,
och berättar var hennes blivande man håller på med.
Det var därför vi misstänkte att Cynthia kunde ha huggit Eleanor.
Men det var inte därför mordet skedde,
eller att det var Cynthia som begick det.
Nej.
Det var du, Kiki.
Du dödade din moster Eleanor.
Nej. Det är inte möjligt.
Kiki har aldrig gjort något ont i hela sitt liv.
Hon är en god människa. - Ja, det stämmer.
Det var därför jag insåg att, vad det än var
som drev Kiki att göra en sån sak,
något så extremt, som att döda sin moster,
så måste hon känt sig tvingad,
måste ha känt att hon inte hade något val.
Kiki gjorde det inte för pengar eller av hämnd
Nej det här mordet var nödvändigt och desperat.
Kiki begick det här mordet
för att hindra att något hon ansåg ännu värre, skulle ske.
Ja?
Georgine,
när Cynthia försvann tidigare idag, sa du att hon var upprörd?
Jag tror hon hade upptäckt något.
En mörk hemlighet.
Ett svek som krossade hennes hjärta,
och slutligen ledde till Eleanors död.
Cynthia upptäckte att det inte bara var att hennes fästman Henri
hade en affär med en annan kvinna,
utan också att den andra kvinnan var hennes egen syster.
Kiki.
Har jag rätt?
Cynthia trodde att jag och mamma dolde något för henne...
för att vi var så hemlighetsfulla om breven mamma skrev.
så hon sökte igenom mina saker,
och hittade meddelanden mellan mig och Henri i min telefon.
Jag kände mig så ensam.
Cynthia hade Henri.
Jag hade bara salongen.
Arbetade här dag och natt,
för att hålla den igång åt moster Eleanor,
och sedan komma hem och se Cynthia
planera sin framtid med Henri.
Och jag hade ingenting.
Ingen.
När han först rörde vid mig,
behövde jag den där intimiteten,
den där ömheten, så mycket.
Jag hatar att jag var så svag.
Och det var anledningen till att Eleanor pratade med dig
på morgonen för bröllopet.
Hon konfronterade dig för att hon sett dig i sängen med Henri.
Nej.
Kiki kan inte ha dödat Eleanor.
Hon var med mig hela tiden då Eleanor blev huggen.
Vilket till slut för oss
till "hur" i det här fallet.
När Eleanor konfronterade dig den morgonen
tror jag hon gav dig ett ultimatum -
om du inte berättade för din syster om vad som pågick mellan dig och Henri,
så skulle hon göra det själv.
Och dessutom ställa sig i kyrkan
och avslöja sveket för alla.
Och det var det som Cynthia råkade höra,
men då visste hon inte att kvinnan ifråga
var hennes egen syster.
Och det var då du beslutade att, hellre än att göra Cynthia illa,
din lillasyster du brytt dig om i alla år,
hellre än att utsätta henne för all smärta
och kval och förödmjukelse,
så tyckte du att du inte hade något annat val
än att istället röja din moster ur vägen.
Du måste agera snabbt,
och använda vad som stod till buds för att mörda henne.
Så jag tror du spetsade Eleanors iste
med ett par tabletter av hennes benzodiazepin.
En liten ökning av dosen skulle inte
se så konstigt ut i en toxokologirapport.
Men tillsammans med hennes vanliga dos
skulle det med säkerhet fått henne att slumra in
när det började verka.
Du behövde också en sax och röd hårfärg
som du gömde där de fanns lätt till hands.
Sedan, när Eleanor satt under torken
behövde du bara vänta.
När timern ringde, gick du hit bort,
i allas åsyn, lyfte upp huven...
Det är klart nu.
Och lät hennes kropp falla i golvet.
Herre gud.
Men vid det tillfället var hon bara medvetslös.
Georgine, hur skulle du och Cynthia kunnat tro något annat?
Särskilt som Kiki i smyg hade
smetat röd hårfärg på händerna
för att det skulle se ut som blod från ett knivhugg.
Det är blod.
Det var inte förrän några sekunder senare
när man ringde efter ambulansen
och alla var förvirrade och uppjagade
som Kiki grep tillfället...
och begick det verkliga mordet.
Hon måste nu bli av med mordvapnet - och snabbt.
så hon gick ut genom bakdörren
och kastade upp saxen på taket.
Och tvättade snabbt bort hårfärgen från händerna.
Och det leder oss till ditt enda misstag.
Hårfärg är svår att tvätta bort.
Och när du torkade händerna
hamnade nog en del på handduken.
Och du förstod att när vi hittade den
och upptäckte att det inte var blod
skulle vi förstå precis vad du gjort.
Så du stoppade den i tvättmaskinen...
i förhoppning om att ingen skulle märka att den var på.
Förutom att kommissarie Parker märkte det.
Ja.
Och det fick oss till slut att inse
att det var du som mördade Eleanor Beaumont.
Jag har svikit min syster så oerhört.
Jag förtjänar allt som väntar mig.
Cynthia.
Snälla...
Kan vi prata?
Nej.
Nej, jag vill inte. Jag kan inte. - Det är okej.
Du måste gå, Henri. - Jag vill förklara för henne.
Förklara? - Ja. Förklara vad?
Fattar du inte att du slitit sönder den här familjen?
Men jag förstår inte att jag inte sett det tidigare.
Men nu märker jag det,
tydligt och klart.
Du är ingen god människa, Henri.
Och jag tänker inte låta dig komma i närheten av den där flickan.
Så du kan..
packa dig iväg härifrån.
Det kommer att bli bra.
Jag lovar.
Om en tid kommer det att bli bra.
Jag ville säga förlåt,
för jag inser
att jag riskerade att äventyra fallet idag.
Jag satte både mig själv och jobbet på spel...
och dig också.
Och det är det sista jag skulle vilja göra,
särskilt som du betyder så mycket för mig.
Som polismästare, var det inte lätt att ta bort dig från fallet.
Men det är mycket svårare att som din farbror
se dig äventyra din karriär
på grund av en man som Henri Dupre.
Jag vet att den gossen har gjort intryck på dig.
Men du förtjänar mycket bättre än så i livet.
Tack.
Kom nu, Harry.
Harry.
Och hur går det för er?
Inga spår efter Harry än så länge.
Som en nål i en höstack.
Kliar det fortfarande?
Det är inte bra. - Nej.
Men nu vet kommissarien åtminstone vad som orsakar det.
Verkligen?
Ja, jag lyckades få en tid hos Dr Mundle.
Han tror det är stressklåda
som orsakats av att rädslan att vara på den här ön så länge.
Kom igen nu, Harry. Var är du?
Ja, då vet du åtminstone, sir.
Ja.
Jag kan inte tro det.
Vad då? -Titta.
Har du hittat honom? - Är det Harry?
Hämta asken.
Vi har varit så oroliga för dig.
Titta.
Han har fått en kompis.
Vad är du för en kille?
Eller tjej.
Titta, vi tror att Harry har fått en flickvän.
Å, nej.
Du måste visst göra plats
för en hyresgäst till i skjulet
Nej, en ödla är fullt tillräckligt.
Harry, in i asken nu.
Kom nu. Du stannar kvar.
Sir, du kan inte stå i vägen för kärleken.
Ödlor känner ingen kärlek, Ruby. Kom nu, Harry.
Nog tycker jag att de verkar kära.
Kom nu. - Det är Harry och Shaniqua.
Nej, säg inte så.
För sent.
Skjulet blir till ett kärleksnäste, sir.
Svensk text: Myrsveden.